Александър Пушкин
Зимно утро

Превод от руски: Григор Ленков, —

chitanka.info

Зимно утро[0]

И студ, и слънце; чудна зима!

А ти все още спиш, любима,

стани, красавице, стани!

С очи на северна царица

срещни полярната зорница

и като нея ти блесни!

Нощес виелици вилняха,

мъгли в небето се кълбяха;

и само жълтата луна

като петно сред тях сновеше

и ти помръкнала седеше.

… А днес навън е тишина!

Далеч под небесата ясни

блестят килимите прекрасни

на сняг безбрежен и дълбок;

гората само се чернее,

ела през скрежа зеленее,

проблясва под леда поток.

А стаята с янтарен блясък

е озарена. С весел трясък

пращи камината — пече.

Приятно е да мислиш легнал…

Но слушай, искаш ли да впрегна

в шейната буйното жребче?

И полетели из полето,

да се оставим на жребчето,

на неспокойния му бяг;

и да споходим равнината,

мълчанието на гората

и милия за мене бряг.

[0] Напечатано в алманаха „Царское Село“, 1830 г. ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.